‫שמי איזבלה יורק.‬
‫וזה הכלא שלי.‬
‫יש כאן רק נערות עשירות ומפונקות,‬ ‫יחד עם המשרתות והמורות שלהן,‬
‫פנימייה לנערות, המופרדת משאר העולם‬ ‫באמצעות חומה גבוהה.‬
‫כל התלמידות כאן‬
‫מגיעות ממשפחות עם ייחוס‬ ‫או יינשאו לבעל ממשפחת אצולה.‬
‫אני, ללא ספק, מהסוג השני.‬
‫היא חופשייה ללכת לאן שתרצה.‬
‫אבל אני לא.‬
‫תרשי לי להציג את עצמי?‬
‫אני שמחה לעמוד לשירותך.‬
‫אני בובת הזיכרון האוטומטית,‬
‫ויולט אברגרדן.‬
‫מה עושה כאן בובה?‬
‫המשפחה שלך שלחה אותי‬ ‫כדי שאעזור לך להתכונן לנשף הבכורה.‬
‫נשף הבכורה?‬
‫תוך שלושה חודשים?‬
‫כן.‬
‫אני אלמד אותך על תרבות,‬ ‫אומנות השיחה, נימוסין וריקוד,‬
‫כל המיומנויות הנדרשות מגברת צעירה.‬
‫זה יהיה תפקידי עד ליל הנשף.‬
‫בובות עושות את כל זה בדרך כלל?‬
‫לא. בדרך כלל אנחנו רק כותבות מכתבים‬ ‫בשם הלקוחות שלנו.‬
‫אם משפחת דרוסל המלכותית‬ ‫לא הייתה מבקשת,‬
‫הייתי מסרבת.‬
‫את נשמעת מתנשאת.‬
‫אני שונאת אנשים כאלה.‬
‫שמעתי שאת סובלת מהתקפי שיעול.‬
‫אל תגעי בי!‬
‫היד שלך...‬
‫היא תותבת.‬
‫איבדתי אותה במלחמה.‬
‫בובה שמשרתת את משפחת המלוכה?‬
‫לא, אני בובה אזרחית.‬ ‫החברה שלנו נמצאת בליידנשאפטליך.‬
‫ליידן...?‬
‫זו הארץ הכי דרומית.‬
‫היא במרחק ארבעה ימים,‬ ‫אם נוסעים רק ברכבות עירוניות‬
‫על המסילה הטרנס-יבשתית.‬
‫את יכולה לנסוע לאן שאת רוצה.‬
‫במסגרת התפקיד, כן.‬
‫אם את אומרת.‬
‫אישאר איתך עד שאסיים את תפקידי.‬
‫אני לא רוצה להתיידד איתך.‬
‫אז שבי בשקט, אלא אם זה הכרחי להכשרה שלי.‬
‫שוב אתה זועף. עוד בקשה מסובכת?‬
‫כן, מבקשים את ויולט.‬
‫הם רוצים שתהיה מורה פרטית‬ ‫של איזו בת אצולה.‬
‫מורה פרטית?‬
‫וזה ייקח שלושה חודשים.‬
‫אי אפשר לסרב למשפחת המלוכה.‬
‫אבל שלושה חודשים?‬
‫למה שלא אסע לבדוק מה שלומה מדי פעם?‬
‫זו פנימייה לנערות. אסור לגברים להיכנס.‬
‫פנימייה לנערות...‬
‫מכתבי האהבה הפומביים האלה פשוט חלומיים.‬
‫הכנתי את זה אתמול.‬
‫זה מקסים.‬
‫קחי, זה שלך.‬
‫היי, תסתכלו.‬
‫מי זאת?‬
‫מעולם לא ראיתי אותה.‬
‫את מכירה אותה?‬
‫לא, גם אני לא ראיתי אותה.‬
‫בוקר טוב, גברת יורק.‬
‫ומי יש לנו כאן?‬
‫היא...‬ ‫-אני המשרתת של איזבלה.‬
‫שמי ויולט.‬
‫ובכן, אני...‬ ‫-גברת לנקסטר, אני מניחה.‬
‫שמעתי עלייך רבות.‬
‫היא כל כך יפה.‬
‫היא נראית כמו נסיכה, לא כמו משרתת.‬
‫השתמשי בסכין החיצונית ביותר.‬
‫גבירתי, הפסקת לעבוד.‬
‫עלייך להמשיך ללמוד.‬
‫זה שיעור חובה.‬
‫לא בא לי...‬
‫אמרי "איני רוצה" במקום "לא בא לי".‬
‫טיילור.‬
‫אחותי!‬
‫טיילור!‬
‫את הדבר הכי חשוב לי בכל העולם, טיילור.‬
‫גברת יורק, לאיזה טרקלין תצטרפי בנשף?‬
‫לטרקלין של גברקת לנקסטר, כמובן. לא?‬
‫למשפחת לנקסטר, משפחתו של ראש הממשלה,‬
‫ולמשפחת יורק, ענקי הסחר,‬ ‫יש קשרים למשפחת דרוסל.‬
‫אני מצטערת מאוד.‬
‫גברת איזבלה שברירית‬ ‫ובילתה את רוב חייה בבדידות.‬
‫עכשיו היא מנסה להתרגל לחיים בחברה.‬
‫תוכלו לתת לה מעט יותר זמן, בבקשה?‬
‫כן, כמובן.‬
‫כמה מקסים. היא כמו אביר מאיזה סיפור אהבה.‬
‫גברת איזבלה.‬
‫אני מצטערת שהשארתי אותך לבד.‬
‫רק לראות אותך...‬
‫עושה אותי אומללה.‬
‫טיילור.‬
‫יום טוב, גברת יורק.‬
‫מאוחר יותר, נערוך מסיבת תה במעונות.‬
‫אם תרצי...‬ ‫-עזבי אותי בשקט.‬
‫סליחה, מה אמרת?‬
‫אני מצטערת מאוד.‬
‫האדונית שלי הורתה לי להגביל‬
‫את הזמן שהיא מבלה בחברת אחרים‬ ‫עד נשף הבכורה.‬
‫נסיכה אבירית באמת.‬
‫בסדר. נשכח שכל זה קרה.‬
‫יום טוב.‬
‫כל מה שמעניין אותן זה המשפחה שלי.‬
‫אני מרגישה לכודה.‬
‫מעניין.‬
‫את באותו מצב.‬
‫זה רק תפקיד שעליי לבצע.‬
‫את באמת מושלמת בכל צורה.‬
‫כמעט אפשר לחשוב שאת ממשפחת המלוכה.‬
‫אני יתומה.‬
‫באמת תישארי כאן שלושה חודשים?‬
‫ובכן?‬
‫אמרת לי להיות בשקט‬ ‫אלא אם זה הכרחי להכשרה שלך.‬
‫שכחי מזה עכשיו.‬
‫לחברה שלי יש עוד בובות,‬ ‫אז העסקים ימשיכו...‬
‫לא לזה התכוונתי.‬
‫אין לך אף אחד שתתגעגעי אליו?‬
‫אז כן יש.‬
‫יש מישהו, אבל...‬
‫אנחנו לא יכולים להיות ביחד.‬
‫באמת?‬
‫אני מקווה שוויולט מסתדרת.‬
‫טיילור.‬
‫לא, זו אני, ויולט.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫היית ערה כל הלילה?‬
‫פיתחתי סיבולת גבוהה,‬
‫אז להפסיד כמה שעות שינה זה...‬
‫זו לא בעיה.‬
‫שמעי...‬
‫אני רוצה לדבר עם בנות בגילי,‬ ‫אבל אני ממש לא יודעת איך.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אבל בבקשה, ספרי לי על מה את רוצה לדבר.‬
‫למשל...‬
‫מה?‬
‫הגיע הזמן להתארגן.‬
‫את תאחרי לבית הספר.‬
‫בבית הספר הזה,‬
‫הבנות ממלאות גם את תפקיד הגברים‬ ‫בשיעורי הריקוד.‬
‫גברת איזבלה, את תרקדי בתפקיד האישה.‬
‫ואני אהיה הגבר.‬
‫כמה חלומי.‬ ‫-היא נסיכה אבירה.‬
‫אני כל כך מקנאת.‬ ‫-כמה מקסים.‬
‫אבל אני אדרוך לך על הרגליים.‬
‫זה הסוד.‬
‫הרפי את הגוף ותני לי להוביל.‬
‫גברת איזבלה.‬
‫היי, בואי והצטרפי אליי.‬
‫לא, תודה.‬
‫חברות אמורות להתרחץ ביחד.‬
‫זה מה שחברות עושות?‬
‫כן, בדיוק!‬
‫אז קדימה, בואי.‬
‫היכנסי.‬
‫למען האמת, זו הפעם הראשונה‬ ‫שאני נכנסת לאמבטיה עם מישהו.‬
‫באמת?‬
‫בואי.‬
‫גם את זה חברות עושות?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫ככה ישנתי עם אחותי הקטנה.‬
‫באמת?‬
‫פה גדול, טיילור.‬
‫טעים?‬
‫אחותי!‬
‫למה...‬
‫למדת את הצעדים הבסיסיים‬ ‫כמעט באופן מושלם.‬
‫היום נוסיף כמה צעדים חדשים.‬
‫זהו זה.‬
‫תודה.‬
‫תמיד יש לך אותה תסרוקת.‬ ‫-כן.‬
‫גברת איזבלה?‬
‫הירגעי.‬
‫אין לנו זמן לזה.‬ ‫את תפספסי את השיעור הראשון.‬
‫אל תדאגי.‬
‫הייתי מסרקת את אחותי כל הזמן.‬
‫השיער שלך רך כמו קטיפה.‬
‫הוא בטח שווה הרבה כסף.‬
‫תמכרי אותו?‬
‫כמובן שלא.‬
‫זהו זה.‬
‫מה דעתך?‬
‫הן עלולות להפריע לי בעיניים במקרה חירום.‬
‫באמת? אבל זה כל כך חמוד.‬
‫טוב, ומה עם זה?‬
‫תראי! כמו שתי לחמניות.‬
‫גברת איזבלה, אני רואה שאת נהנית.‬
‫זה כל כך ברור?‬
‫היי,‬
‫בואי נשכח מבית הספר ונלך למקום אחר.‬
‫לאן?‬
‫לא משנה לי.‬
‫העיקר שנהיה ביחד.‬
‫אסור לנו...‬
‫גברת איזבלה.‬
‫קדימה, בואי ננסה שוב.‬
‫גברת איזבלה?‬
‫אני לא מצליחה.‬
‫לא משנה. לעולם לא אהיה בת אצולה אמיתית.‬
‫אבל למדת לרקוד ו...‬ ‫-אני לא צריכה שתתחנפי אליי!‬
‫אני לא מושלמת כמוך!‬
‫אני לא כמוך.‬
‫לא כמוני?‬
‫נכון מאוד. אני שונה לגמרי!‬
‫זה לא הוגן.‬
‫יש לך המון מזל. את לא חושבת?‬
‫סליחה.‬
‫זה בסדר. את רק קצת עייפה.‬
‫אילו מין מכתבים כתבת?‬
‫כתבתי מכתבים רבים.‬
‫מכתבים מילדים להוריהם, ובחזרה.‬
‫מכתבים מאחיות לאחיהן. אפילו מכתבי אהבה.‬
‫מכתבי אהבה? בחורה צנועה כמוך?‬
‫כן. הם היו מוצלחים מאוד.‬ ‫-באמת?‬
‫כל אחד ואחד מהם נכתב באהבה רבה.‬
‫מכתבים מאפשרים לך להביע‬
‫דברים שבדרך כלל אי אפשר לומר.‬
‫חשבתי על זה.‬
‫אני כזאת מרושעת,‬
‫ועדיין, את כל כך נחמדה כלפיי.‬
‫אני נחמדה?‬
‫כן, את נחמדה.‬
‫אני רק...‬
‫עושה מה שלימדו אותי.‬
‫אם את לא מצליחה להירדם, גברת איזבלה,‬ ‫אני יכולה לספר לך על קבוצות הכוכבים.‬
‫למדתי עליהן כשעבדתי במצפה כוכבים.‬
‫בסדר. אספר לך סיפור על הכוכבים‬
‫שמאירים בעונה הזו של השנה.‬
‫מה כל זה?‬
‫זה מאבא שלך.‬
‫תלבשי את זה בנשף הבכורה שלך.‬
‫זה בשבילך.‬
‫מה זה?‬
‫"מבלה בנעימים?"‬
‫מה לכל הרוחות?‬
‫זו שמלה מהחברה שלי.‬
‫סביר להניח שהיא נמסרה‬ ‫על ידי אחד מחבריי לעבודה.‬
‫זה בטח אומר‬ ‫שהוא רוצה לראות אותך בהקדם האפשרי.‬
‫את עוזבת היום, נכון?‬
‫כן. אני עוזבת הלילה.‬
‫אז...‬
‫בואי נבלה כמו שצריך בנשף!‬
‫תסכימי ללוות אותי?‬
‫אני אשמח.‬
‫כולן מסתכלות עלייך.‬
‫משהו לא בסדר?‬
‫לא, טיפשונת.‬
‫את כל כך יפה.‬
‫כולן כל כך מגונדרנות.‬
‫אבל את היפה מכולן.‬
‫אל תעזבי אותי לבד, בסדר?‬
‫בסדר. אני מבטיחה.‬
‫גברת איזבלה.‬
‫ויולט...‬
‫תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫את עייפה?‬
‫כן, אבל...‬
‫זה היה כיף.‬
‫אפילו לא דרכתי עלייך.‬
‫נכון.‬
‫מה תעשי עכשיו?‬
‫אמשיך לכתוב מכתבים.‬
‫אני...‬
‫רוצה שתכתבי בשבילי מכתב.‬
‫למי?‬
‫לאחותי הקטנה.‬
‫לא נולדתי למשפחת יורק.‬
‫איימי.‬
‫בפעם הבאה, כדאי שתתאמצי יותר.‬
‫קשה שם בחוץ, עם המלחמה.‬
‫איפה אימא שלך?‬
‫עוד ילדה עזובה.‬
‫גם אם יכולנו למכור אותה,‬ ‫היא בטח לא שווה הרבה.‬
‫החלטתי.‬ ‫-מה?‬
‫היא תהיה אחותי הקטנה.‬
‫אל תדברי שטויות. איך תוכלי לתמוך בה?‬
‫זאת אומרת, את עדיין ילדה בעצמך.‬
‫זה עניין של נקמה.‬
‫אני נאלצתי לחיות ככה.‬
‫הילדה הזו עמדה בפני גורל דומה.‬
‫אבל אני אדאג לכך‬ ‫שיהיו לה חיים מאושרים.‬
‫אולי אין לי כלום,‬ ‫אבל לפחות אתן לה סיכוי לשרוד.‬
‫לזה את קוראת נקמה?‬
‫אם שתיכן תמותו, זו לא תהיה אשמתי.‬
‫מהיום את אחותי הקטנה.‬
‫אני איימי.‬
‫מעכשיו אני אחותך.‬
‫אחו...‬
‫אחותי!‬
‫הגעתי הביתה.‬
‫אחותי!‬
‫פה גדול, טיילור.‬
‫טעים?‬
‫אחותי!‬
‫גרנו בחדר מטונף.‬
‫לא היה לנו כלום.‬
‫אבל באותן שנים,‬
‫זה כל מה שיכולתי לעשות.‬
‫איימי ברטלט, אני מניח?‬
‫איך אתם מעיזים להתפרץ לכאן?‬
‫אז זו הבת של האישה ההיא.‬
‫דמה של משפחת יורק זורם בעורקיה.‬
‫היא הבת שלי.‬
‫שכחי את שמך ואת העבר שלך‬ ‫ובואי איתי.‬
‫עשי מה שאני אומר‬ ‫ואדאג שיטפלו בילדה היטב.‬
‫זה יהיה לטובתה.‬
‫את באמת חושבת שתוכלו להמשיך לחיות ככה?‬
‫אחותי?‬
‫לא היה שום דבר שיכולתי לתת לה.‬
‫לא חלומות, לא תקווה.‬
‫אם זה אומר שהיא תזכה לחיים טובים יותר...‬
‫אחותי!‬
‫הרצון שלי להגן עליה, להציל אותה...‬
‫הפך לסיבה שבגללה המשכתי לחיות.‬
‫באותו יום, מכרתי את חירותי‬ ‫לאדם שטען שהוא אבא שלי.‬
‫וזה היה סופה של איימי הקבצנית.‬
‫מאז אותו יום, לא ראיתי את טיילור.‬
‫לא מרשים לנו להיפגש.‬
‫במובן מסוים...‬
‫אני מבינה אותך.‬
‫מעולם לא הכרתי את הוריי. מצאו אותי עזובה‬
‫וגידלו אותי בתור כלי נשק אנושי.‬
‫אבל אז נכנס לחיי מישהו חדש.‬
‫הוא לימד אותי לכתוב.‬
‫הוא גידל אותי ותמיד התייחס אליי יפה.‬
‫הוא אפילו נתן לי מטרה בחיים.‬
‫מעולם לא תרמתי שום דבר לאף אחד.‬
‫זה לא נכון, גברת איזבלה.‬
‫את הראשונה שהעניקה לי את מתנת הידידות.‬
‫וגם...‬
‫לימדת אותי‬
‫שכשמחזיקים ידיים, הלב מתחמם.‬
‫אני מאמינה שנתת לטיילור‬ ‫יותר משאת יכולה לדמיין.‬
‫המכתב יעזור לך להביע את הרגשות שלך.‬
‫טיילור היקרה...‬
‫אחזיר לך טובה ביום מן הימים.‬
‫אין לי מה לתת לך כרגע,‬ ‫אבל אשלם לך עבור הנדיבות שלך.‬
‫אין צורך.‬
‫למה לא? אני רוצה.‬
‫אני לא יודעת למה, אבל...‬
‫אני לא רוצה שתשלמי לי.‬
‫טוב...‬
‫האם אראה אותך שוב?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל זכרי, גברת איימי.‬
‫אני בובת זיכרון אוטומטית.‬
‫אני הולכת לאן שהלקוחות שלי שולחים אותי.‬
‫וכך, הנסיכה האבירה נעלמה.‬
‫עכשיו אנחנו יכולות לדבר.‬
‫בוודאי.‬
‫הוולס שלך בנשף הבכורה היה מקסים.‬
‫הכול היה בזכות ויולט,‬
‫גברת לנקסטר.‬
‫קראי לי אשלי.‬
‫אני רוצה לדבר איתך‬
‫בלי התחשבות בשושלת או במעמד החברתי.‬
‫היי.‬
‫יש לי כמה מכתבים בשבילך.‬
‫בשביל טיילור?‬
‫נכון מאוד. בבקשה.‬
‫היי, את. היא יודעת לקרוא?‬
‫לא.‬
‫איזה מזל יש לי...‬
‫אני אקרא אותם בשבילך.‬
‫מוכנה?‬
‫טיילור!‬ ‫-קדימה, מתחילים.‬
‫אח גדול.‬
‫אני לא אח שלך.‬
‫לא משנה. פשוט תקשיבי.‬
‫המכתב הראשון הוא מחברתי לעבודה,‬ ‫ויולט אברגרדן.‬
‫בגדול, היא אומרת,‬ ‫"אם אי פעם תצטרכי משהו, חפשי אותי."‬
‫על המכתב הבא לא רשומים‬ ‫שם וכתובת השולח.‬
‫למה הוא כזה קצר?‬
‫"הנה מילת קסם שתגן עלייך.‬
‫פשוט תגידי 'איימי'."‬
‫זה הכול.‬
‫טיילור,‬
‫כבר לא קוראים לי איימי.‬
‫שיניתי את שמי כי אני אוהבת אותך.‬
‫אבל אם תמשיכי לומר אותו, כמו מילת קסם,‬
‫התקווה שלי שיהיו לך חיים טובים יותר‬
‫לעולם לא תתפוגג.‬
‫אחותי!‬
‫אז בבקשה, טיילור...‬
‫איימי.‬
‫- אמרי את שמי כשאת מרגישה בודדה -‬
‫משלוח דואר.‬
‫משלוח דואר!‬
‫מה קרה?‬
‫מר פילד שוב לא בבית היום.‬
‫זה מוזר. הוא תמיד עושה כזה רעש בלילות.‬
‫אני אשמור לו את הדואר.‬
‫לא, זה משלוח לנמען בלבד. אחזור שוב בערב.‬
‫היי! עזבו את האופנוע שלי!‬
‫רוצו! אופנוע ישן ומטופש!‬
‫משלוח דואר.‬
‫משלוח דואר?‬
‫תודה.‬
‫שמח לעמוד לשירותכם.‬
‫לאן הדוור ההוא נעלם?‬
‫משלוח דואר.‬
‫רק רגע, בבקשה.‬
‫מה זה הבניין הגבוה ההוא?‬
‫כבר אמרתי לך, זה מגדל רדיו.‬
‫מה זה רדיו?‬
‫הוא לא יגרום לי לכאבי ראש, נכון?‬
‫לא, אין לך סיבה לדאגה.‬
‫המלחמה הסתיימה כבר לפני ארבע שנים.‬
‫התקדמנו הרבה מאז.‬
‫למרות שהעולם התקדם בהרבה דרכים,‬
‫עבודתו של שליח דואר נשארה כמו שהייתה.‬
‫אותו דבר, יום אחרי יום.‬
‫איזו עבודה משעממת.‬
‫זה אותו הסמל.‬
‫אח גדול!‬
‫מה זה?‬
‫הלכת לאיבוד?‬
‫זה אחיך הקטן, בנדיקט?‬
‫אולי זה הילד החורג שלו.‬
‫תעשי לי טובה. היא רק באה לביקור.‬
‫אני...‬
‫טיילור!‬
‫טיילור ברטלט!‬
‫מה? את ילדה?‬
‫אז את גברת טיילור?‬
‫כן!‬
‫את ויולט אברגרדן?‬
‫היא הוזה לגמרי.‬
‫זה המכתב שכתבת לי לפני שלוש שנים.‬
‫כתוב שעליי לחפש אותך אם אי פעם אצטרך משהו.‬
‫לכן אני כאן.‬
‫אז זאת היא?‬
‫את בצרות?‬
‫אני רוצה לבקש טובה.‬
‫אני...‬
‫רוצה לעבוד פה!‬
‫פה?‬
‫"אם אי פעם תעזבי את בית היתומים‬
‫ותזדקקי לעזרה, בואי למצוא אותי.‬
‫בברכה, ויולט אברגרדן."‬
‫אני מבין.‬
‫טיילור, ברחת מבית היתומים שלך?‬
‫המכתב ממוען לבית יתומים בדרוסל.‬
‫קשה לי להאמין‬ ‫שהם ירשו לילדה בגילך להסתובב לבד.‬
‫זה נכון?‬
‫כן.‬
‫חוץ מזה, תצטרכי להתבגר קצת‬ ‫לפני שתוכלי לעבוד פה.‬
‫לא, בבקשה! נגמר לי הכסף!‬
‫בכל זאת...‬
‫אני רוצה לבקש ממך טובה.‬
‫ויולט?‬
‫היא האחות הקטנה והיקרה‬
‫של חברה קרובה.‬
‫אני רוצה לדעת.‬
‫אני רוצה לדעת מה המשמעות‬ ‫של "אני אוהבת אותך".‬
‫ובכן, אני מניח שייקח זמן‬ ‫עד שיבואו לקחת אותה בחזרה.‬
‫אבקש שיחקרו את העניין.‬
‫ובכן?‬
‫בסדר, את יכולה לטפל בה עד אז.‬
‫נשמע טוב?‬
‫יש!‬
‫בינתיים, את תעזרי לכותבות המכתבים.‬
‫בשום פנים ואופן לא!‬
‫אני רוצה להיות שליחת דואר!‬
‫דואר?‬
‫שליחת דואר?‬
‫את לא רוצה לעזור לכותבות?‬
‫החלטתי שאני רוצה להיות שליחת דואר‬ ‫עוד לפני שבאתי לכאן.‬
‫אין סיכוי שילדה קטנה כמוך‬ ‫תעשה עבודה כזו קשה!‬
‫לא, אל תגיד את זה! בבקשה, אחי הגדול!‬
‫אני לא אח שלך!‬ ‫-לא תעזור לה? רק הפעם?‬
‫נו, באמת.‬
‫היא צודקת, בנדיקט.‬
‫היא עשתה את כל הדרך.‬ ‫למה שלא תיקח אותה איתך?‬
‫שמעת את הבוס.‬
‫תקשיבי טוב.‬
‫אולי זה נראה קל,‬ ‫אבל להיות דוור זו עבודה קשה.‬
‫בתור התחלה, תמסרי את המכתבים האלה.‬
‫לאן?‬
‫לכתובות שעל המעטפות.‬
‫בבקשה, תקראי.‬
‫בוא נראה...‬
‫שתיים, אחת...‬
‫כתוב, "רחוב אלכסנדר 2125,‬ ‫מחוז מייר, ליידן."‬
‫אל תגידי לי ש...‬ ‫-אה, כן!‬
‫מחוז מייר! ידעתי!‬
‫זה כאן?‬
‫כן.‬
‫לכתובת הבאה.‬
‫היי, אין תיבות דואר.‬
‫אז עלינו לעבור דירה-דירה.‬
‫עד הקומה הרביעית?‬ ‫-הלאה.‬
‫סיימנו להיום.‬
‫בואי נחזור.‬
‫וואו.‬
‫אתה מוסר כזאת כמות של דואר מדי יום?‬
‫ולא הסתכלת במפה אפילו פעם אחת!‬
‫זה מדהים!‬
‫כל דוור ששווה משהו‬ ‫זוכר את המסלול שלו בעל פה.‬
‫אח גדול.‬
‫לא, רגע.‬
‫אפשר לקרוא לך "המורה"?‬
‫את צוחקת? אין מצב!‬
‫המנורות נדלקו מעצמן!‬
‫כל העיר עוברת לאורות חשמליים.‬
‫באמת?‬
‫למה רצית להיות דוורית?‬
‫איזו שאלה טיפשית.‬
‫זה בגלל שדוורים מפיצים אושר!‬
‫זה החדר שלי?‬
‫כן.‬
‫ואיפה החדר שלך?‬
‫הוא נמצא במורד המדרגות, ממול.‬
‫יש לי חדר שלם רק לעצמי!‬
‫המורה!‬
‫תלמד אותי שוב מחר!‬
‫הבעיה היא שאת עוד לא יודעת לקרוא.‬
‫לא קראת אף כתובת היום.‬
‫קראת רק את המספרים.‬
‫כן.‬
‫אני לא יודעת לקרוא.‬
‫קשה לי ללמוד את האלפבית.‬
‫תמיד ביקשתי מהנזירות‬ ‫לקרוא את המכתבים שקיבלתי.‬
‫"הנה מילת קסם שתגן עלייך.‬
‫פשוט תגידי 'איימי'."‬
‫אחותי...‬
‫קראי אותו שוב.‬
‫לא סיפרתי לכם הכול.‬
‫אני מצטערת.‬
‫גברת טיילור,‬
‫אני אלמד אותך לקרוא.‬
‫באמת?‬
‫כן. מחר נתחיל לתרגל.‬
‫לתרגל?‬
‫כלומר, נתחיל ללמוד.‬
‫תלמדי טוב ונעשה ממך דוורית לתפארת.‬
‫ויולט!‬
‫כן, אני ויולט.‬
‫את חושבת שאני תינוקת‬ ‫כי אני לא יכולה לישון לבד?‬
‫לא.‬
‫הוא מסתכל מהחלון?‬
‫לי יש דובי!‬
‫הייתי ישנה עם אחותך באותה מיטה.‬
‫באמת? ישנתן יחד?‬
‫כן.‬
‫אה.‬
‫מעניין אם גם אני הייתי ישנה עם אחותי.‬
‫ספרי לי עוד על אחותי.‬
‫בוקר טוב, גברת טיילור.‬
‫בוקר טוב.‬
‫הצמות ייפרמו עם רק שני גדילים.‬
‫אם תקלעי אותן משלושה גדילים, הן לא ייפרמו.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב!‬
‫בוקר טוב, תלמידה קטנה וחמודה.‬
‫מר לורנס, חשבתי שיצאת לגמלאות.‬
‫יש לי כל כך הרבה זמן פנוי,‬ ‫הייתי חייב לעשות משהו.‬
‫מה איתך, ויולט?‬
‫שמעתי שתעזרי לנו במשלוח הדואר היום.‬
‫אל"ף זו ארנבת, עי"ן זה עכבר,‬
‫ה"א זו הרכבת שנוסעת על ההר,‬
‫ו"ו זה ורד...‬
‫ויולט?‬
‫לוקוליה.‬
‫עברו שנים!‬
‫רגע, למה את לבושה ככה?‬
‫אנחנו דוורות!‬
‫דוורות? את והילדה הקטנה הזאת?‬
‫היא מתלמדת ואני מדריכה אותה.‬
‫את המדריכה שלה?‬
‫לאן אתן הולכות?‬
‫ניוטאון.‬
‫זה ממש מעבר לגשר.‬
‫לוקוליה!‬
‫טוב, נתראה מאוחר יותר, ויולט.‬
‫אני טיילור!‬
‫בהצלחה בתפקיד החדש, טיילור.‬
‫מי זאת?‬
‫גם היא בובה.‬
‫והאיש ההוא?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מעולם לא ראיתי אותו.‬
‫אנחנו כבר בניוטאון?‬ ‫-כן.‬
‫נסי לקרוא את הכתובת.‬
‫בסדר. מספר 812, רה-טרי-קה... רטריקה.‬
‫ומה כתוב כאן?‬ ‫-ליידן.‬
‫ליי-דן... ליידן.‬
‫אני יודעת לקרוא!‬
‫הגענו!‬
‫גברת טיילור.‬
‫מכאן, בבקשה.‬
‫מה זה?‬
‫קוראים לזה מעלית.‬
‫זה מכשיר חדש‬ ‫שמתקינים בכל הבניינים החדשים בליידן.‬
‫איך היא עובדת?‬
‫אני מניחה שצריך להשתמש בידית.‬
‫זה לא עבד.‬
‫אנחנו זזות! ‬
‫זאת הייתה הקומה שלנו!‬
‫אוריד אותנו בחזרה.‬
‫הגענו!‬
‫היינו מגיעות מהר יותר במדרגות.‬
‫שלום.‬
‫חי נפשי!‬
‫משלוח דואר!‬
‫תודה רבה לך!‬
‫זה מאימא שלי.‬
‫מארטי!‬
‫קיבלת מתנה מסבתא שלך!‬
‫באמת?‬
‫מה זה?‬
‫לאט-לאט!‬
‫ממתקים!‬
‫יש!‬
‫זה היה כזה ברור שגם אני רוצה ממתקים?‬
‫כן.‬
‫באמת? לוקוליה נמצאת בליידן?‬
‫כן. היה איתה איזה גבר.‬
‫מעניין אם הוא בעלה לעתיד.‬
‫אם היא מתחתנת, אולי היא תפסיק להיות בובה.‬
‫לא, היא אמרה שהיא לא תתפטר.‬
‫היא תמשיך לעבוד גם אחרי החתונה.‬
‫באמת?‬
‫הזמנים השתנו.‬
‫הם השתנו?‬
‫בובות כבר לא מנסות‬ ‫רק למצוא גבר ולהתפטר.‬
‫אבל אלה החיים המושלמים בשביל בובה.‬
‫כך זה היה עד עכשיו, לפחות.‬
‫גם אתם מאמינים בעיקרון הזה?‬
‫מה?‬
‫לא הייתי קוראת לזה "עיקרון".‬
‫אבל אני רוצה להיות הבובה מספר אחת בעולם.‬
‫אני רוצה לכתוב רומאנים. זה החלום שלי.‬
‫רומאנים?‬ ‫-באמת?‬
‫למעשה, כבר כתבתי והגשתי סיפור קצר.‬
‫כל כך הרבה חלומות ושאיפות.‬
‫ובכן, ומה איתך?‬
‫השאיפה שלי?‬
‫המורה!‬
‫אני לא המורה שלך.‬
‫זמן למשלוח של אחר הצוהריים.‬
‫גברת טיילור!‬
‫את בטוחה שזה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אף אחד מעולם לא קנה לי בגדים!‬
‫באמת?‬
‫בבית היתומים, כל הבגדים הם יד שנייה.‬
‫אני רוצה שיהיו לי בגדים משלי!‬ ‫אשמור אותם לנצח.‬
‫וגם את זה!‬
‫אשמור את הדובון שלי לנצח נצחים.‬
‫לאחוז חזק בדבר אהוב.‬
‫זו...‬
‫הרגשה נהדרת, נכון?‬
‫מעניין אם אחותי הייתה מסרקת אותי.‬
‫כבר שכחתי כמעט הכול.‬
‫"הנה מילת קסם שתגן עלייך.‬
‫פשוט תגידי 'איימי'."‬
‫גברת טיילור, למה את רוצה להיות דוורית?‬
‫אני רוצה להיות כמו המורה,‬ ‫כי הוא מסר את המכתב מאחותי.‬
‫אני לא זוכרת את התקופה שבה גרנו יחד,‬
‫אבל עדיין יש לי את המכתב.‬
‫הוא מזכיר לי שהיא עדיין קיימת ואוהבת אותי.‬
‫זה מה שהמורה נתן לי.‬
‫הוא נתן לי אושר.‬
‫משלוח דואר זו קריירה מופלאה באמת.‬
‫איימי...‬
‫גם אני רוצה להפיץ אושר.‬
‫למה שלא תכתבי מכתב לאחותך?‬
‫אבל אני עדיין לומדת לקרוא.‬
‫חוץ מזה, אני לא יודעת מה אכתוב לה.‬
‫גברת טיילור.‬
‫אני בובה.‬
‫בבקשה,‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫את חושבת שאחותי תאהב את זה?‬
‫פשוט תגידי לה איך את מרגישה.‬
‫אחותי היקרה...‬
‫מה?‬
‫אתן יודעות מה השעה?‬
‫היא חוזרת לבית היתומים?‬
‫לא. אנחנו רוצות שתמסור מכתב.‬
‫את כתבת אותו?‬
‫למדתי קרוא וכתוב.‬
‫את שולחת מכתב לאיימי ברטלט?‬
‫איפה הכתובת?‬
‫אין לנו כתובת.‬
‫איימי ברטלט...‬
‫נקראת עכשיו איזבלה יורק.‬
‫היא למדה בפנימייה לנערות‬ ‫כבת לשושלת יורק,‬
‫אבל אנחנו לא יודעות איפה היא כיום.‬
‫אתן לא חברות?‬
‫התכתבנו לזמן מה.‬
‫אבל...‬
‫היא הפסיקה לכתוב.‬
‫אני מניח שהיא התחתנה‬ ‫עם איזה בן אצולה עשיר.‬
‫אבל אי אפשר לדעת עם מי.‬
‫אתן מבקשות ממני שאמצא אותה?‬
‫אבל זה...‬ ‫-בבקשה.‬
‫בבקשה!‬
‫המורה.‬
‫אני חייבת למסור את המכתב לאחותי.‬
‫כל מכתב חייב להגיע ליעדו.‬
‫אבל יש לי תנאי אחד.‬
‫חשבתי שאמצא אותך כאן.‬
‫לעבוד קשה זה טוב ויפה,‬ ‫אבל גם אתה צריך לנוח.‬
‫תודה.‬
‫הייתי זקוק לזה.‬
‫כמעט שכחתי. הגיע לך מכתב.‬
‫מצאתי.‬
‫זה היה התנאי שלו?‬
‫כן. האופנוע הישן שלו‬ ‫עמד להתפרק בכל רגע.‬
‫שמרי על עצמך, טיילור.‬
‫בסדר.‬
‫בואי ניסע.‬
‫טוב.‬
‫ויולט.‬
‫כן?‬
‫תודה לך...‬
‫ויולט.‬
‫בבקשה.‬
‫בהצלחה, גברת טיילור.‬
‫מי ייתן והאהבה שלך...‬
‫תגיע ליעדה בשלום.‬
‫נראה שמשפחת יורק לא חסכה באמצעים‬
‫כדי להסתיר את זהותה האמיתית של איזבלה.‬
‫אבל היא שייכת לאחד מבתי האצולה‬ ‫עם קשרים למשפחת המלוכה.‬
‫מעט מאוד מחזרים היו ראויים לה.‬
‫כעת נוכל למצוא אותה על דרך השלילה.‬
‫היא גרה כאן?‬
‫זו האחוזה של הרוזן נוויל.‬
‫המקומיים אומרים‬ ‫שהם רואים את הרוזן לעיתים קרובות,‬
‫אבל הם מעולם לא ראו את הרוזנת.‬
‫אבל הסוחרים שבאים לכאן אומרים‬
‫שבערך בשעה הזאת,‬
‫היא יוצאת לטייל בגינה האחורית.‬
‫סלחי לי.‬
‫יש לי מכתב בשבילך.‬
‫בשבילי?‬
‫כן, הוא ממוען לאיזבלה...‬
‫כלומר, לאיימי ברטלט.‬
‫בבקשה.‬
‫טיילור...‬
‫ברטלט.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫אחותי היקרה.‬
‫הנזירות סיפרו לי מה קרה.‬
‫הן אמרו‬
‫שנסעת למקום רחוק מאוד‬ ‫בשביל להציל אותי.‬
‫אבל בכל זאת שלחת לי מכתב.‬
‫ובזכותו...‬
‫אני יודעת...‬
‫"אני יודעת שאני טיילור ברטלט.‬
‫אחותה הקטנה...‬
‫של איימי ברטלט."‬
‫זאת...‬
‫אחותי הקטנה.‬
‫בוקר טוב, טיילור.‬
‫אחותי.‬
‫ויולט עזרה לה לכתוב אותו.‬
‫מה, באמת?‬
‫אני כל כך שמחה.‬
‫אני באמת, באמת שמחה.‬
‫אחותי.‬
‫הן כל כך דומות.‬
‫היא למדה לכתוב.‬
‫היא הייתה כל כך קטנה‬ ‫בפעם האחרונה שראיתי אותה.‬
‫אכתוב מכתב לטיילור.‬
‫וגם לוויולט.‬
‫תמסור אותם בשבילי?‬
‫בוודאי.‬
‫אבל בפעם הבאה, אולי יופיע דוור אחר.‬
‫המורה, ראיתי שבכית.‬
‫את בכית בעצמך.‬
‫כן, אבל גם אתה.‬
‫מספיק עם זה.‬
‫אז...‬
‫את לא מתחרטת שלא פגשת אותה?‬
‫לא.‬
‫כשאהפוך לדוורית אמיתית,‬
‫אבוא ואמסור לה את המכתבים בעצמי!‬
‫עדיין לא ויתרת, מה?‬
‫ברור שלא! כי דוורים...‬ ‫-מפיצים...‬
‫אושר.‬
‫נכון?‬
‫איימי.‬
‫טיילור ברטלט אומצה על ידי משפחת אברגרדן.‬
‫וכשתגיע לגיל שבו תוכל להתחיל לעבוד...‬
‫וואו!‬
‫...היא תהפוך שוב לדוורית.‬
‫משלוח דואר.‬
‫רגע אחד, בבקשה.‬
‫מתי יסיימו את הבניין הגדול הזה?‬
‫ביום מן הימים.‬
‫כל דבר בשעתו.‬
‫טיילור!‬
‫"אמרי את שמי, והקשר שלנו יימשך לנצח"‬
‫תרגום כתוביות: יהונתן ברחנא‬